TENJOU TENGE
Душата ми е на път да изгори
в стремежа да опозная себе си.
Всичко танцува, дори мечтите ми танцуват
в ритъма на деня.
Всичко крещи, дори сърцето ми крещи:
"Не се отричай от себе си".
Брилиянта, лежащ на улиците
Храбростта да продължиш напред се превръща в съкровище
разтварящо се в градската жар
Давай да започнем вечерта с танц?
Чуствам се отлично
Не ми пука, дори да ме наричат луд!
Обичам моя си живот.
Винаги съм те обичал, винаги съм те желал...
Копнея да те видя.
Всеки път, когато те пропусна, те намирам и те целувам -
Нощта, която продължава е трудна..
Затова нека не преставаме да танцуваме!
TENJOU TENGE Превод: inuyasha (Мирослав Стоянов)
Шин!
Превърнал си се в безполезно парче боклук, което не може да победи даже и ранен човек.
Иън-Янг
Ей, чу ли?
Групата Катана се е разпаднала.
Много си бавен, глупако.
Още одеве чухме за това.
Казват, че членовте на групата са се разединили?
И сега всички те са в болница за по 3 месеца .
Не, не всички.
Спомняш ли си?
А… да, той.
Да. Само еидн от тях е здрав.
Така ли?
Но, все пак това е краят на групата им…
Катана.
Благодаря… че дойде.
Не няма проблем.
Какво искаш?
Мисля официално да разпусна Катана.
В действителност, Групата Катана вече я няма.
Сега дори аз да свикам събрание, никой няма да дойде.
Митсуоми, искам поне ти да дойдеш.
[Капитан на 2-та карате група, Като Йошики - 3-и курс]
Най-после дойде моя ред да се изкача на върха.
наистина ли мислите да го направите, Йошики-сан?
Това е нашият капитан!
Ще ви подкрепяме!
Докато Катана съществува, не мисля, че ще успея чак докато не завърша даскалото.
Това богаташче Такаянаги, ще се опита да стане новия лидер, а е само първокурсник.
Все още е слабак.
За третокурсник като мен.
Късмета както и всичко останало е част от силата.
Ма тоя сериозно ли…
ще поеме нещата със сила?
Ами интересно е, затова дай тръгнем с него.
Натсуме-сан, внимавайте.
Гащичките ви се виждат.
Официално разпускане на Катана?
Да.
Ти и брат ми…
Церемония само с вас двамата…
Чудовището расте…
Преплитайки и сливайки се с цялата околност тук…
Защо… аз?
Кой е Такаянаги Митсуоми?!
Аз, Като Йошики, по-добрият кандидат дойдох тук за да взема президенското място на Екипа по Наказанията!
Ти ли си?
В 3 часа зад втория корпус.
Без да бягаш!
Той е мой…
Човече, ма той сериозно ли?
Не трябваше да тръгваме с него.
Ще имаш истински мач, точно днес?
Колко изискано.
Хората в това училище са доста интересни.
Помисли малко… това ще бъде дебютната ти битка.
Ами късмет…
Митсуоми…
Ето, отвори уста.
Хайде отвори уста…
Точно така.
Мисля, че това е 100 пъти по-добро от бентото на Мая-чан.
Не ми се сърди толкова.
Не съм тук за да се забавлявам.
Имам две съобщения.
Буншичи-кун днес беше изписан.
Цялата болница се изненада от това, че се е възстановил толкова бързо.
Удара на Буншичи-кун боли..
но не само по един начин, нали?
А какво другото съобщение?
От днес наблюдението върху теб отпада.
Началството реши, че данните ти вече не са им нужни.
Ще получиш заплата, за данните си, както и за това, че прикривахме действията ти,
което също значи, че договорът ти със семейство Такаянаги приключва до тук.
С други думи, моята работа приключва днес.
Когато за първи път ми бе заповядано да върша тази работа,
я намразих до смърт.
Че как иначе?
Произхождам от уважавано семейство и съм израснала без недостатъци.
А сега бях накарана да бъда курва за да събера информация.
Да не споменавам, че този човек, от когото трябваше да взема информация има комплекс към сестра си
и е егоистичен, инатлив
и непредсказуем шизофреник.
И на всичко отгоре,
е убиец.
Не си се променил откакто за първи път те срещнах.
Точно така…
Тази, която се промени… съм аз.
Ще се върна пак…
но като приятел,
и ще ти донеса закуска.
Защото едва ли ще харесаш приготвената от мен храна.
Тези типове…
[На стената: Искам да те смажа още и още! Докато не те убия!]
[На стената: Дайте им удара на Куру!]
Какво си мислиш, че правиш?!
Това е моята-
А щеше ли да победиш?
К-Какво?
Питам те дали щеше да победиш тези типове в сегашното ти състояние?
Не искам да те видя победен и паднал на земята, освен от мен самата.
Особенно пък от такива тъпаци.
И аз го чувам -
гласа на звяра, който яде сърцето ти.
Прекалено си бавен!
Твърдите ти мускули, намяляват рефлексите ти.
Неувереността ти в себе си се отразява.
Митсуоми…
"Що за човек използващ бойни изкуства съм аз, ако не мога да победя собствените си страхове"?
Надявам се не си мислиш толко тъпи неща?
какво имаш предвид?
Този звяр не живее само в теб.
Той живее и в мен.
И е станал част от мен.
Звяра наречен страх, напрежение, несигурност...
или пък може би това чудовище е истинската ми страна.
Неодавна, когато безразборно си биеше в доджото…
въпреки, че ти казах, че това не е твоят стил,
на мен ми хареса.
Това не бяха бойни изкуства,
а ритъм от борещото ти се сърце.
Живота ти е в тези два юмрука.
Колко добре звучи само.
Резултатите не са добри.
Какво става с Митсуоми?
Безполезната марйонетка на оня плешив дядка.
Буншичи,
за какво со дошъл?
Не може ли да видя приятеля си?
Говориш доста трогателно.
Това е един от плюсовете ми.
Наистина ли ще има церемония по разпускането на Катана?
Да, вярно е.
Никой не ми е казал за това.
Ами, вече нямаш мотор, пък с тези крака едва ли можеш да ходиш добре за сега.
Защо си повикал само Митсуоми?
Церемонията по разпускането е утре.
Ако трябва да съм честен, боя се да отида.
Отново бяга от час.
Вобще влизала ли е в накой от часовете?
Излязла е с… Кузуноха-сан.
З-Защо?
Времето е прекрасно, нали?
Извинявай, че те повиках така внезапно.
Няма нищо.
Е какво искаш?
Не ме разочаровай.
Толкова ли си глупава, че да питаш?
Предизвикваш ме да се бием ли?
Но нямам причина да се бия с теб.
Изглеждаш наистина щастлива.
Мисля, че дойдоха насам…
Всъщност
аз бях тази, която помогна на Шин да направи тази Катана преди 3 години.
Мислех си, че ще е скучно само да го наблюдавам.
Това беше единствената причина.
Но семейство Такаянаги, позволиха да събираме информация само докато е на училище.
Разбира се, мисля, че той знаеше какво си бяха наумили те.
Но знаеш ли, той изглеждаше изненадващо щастлив.
Започна да поправя един счупен мотор,
който беше намерил.
Тогава той за първи път говори с мен за нещо, което не влизаше в задълженията ми.
Каза, че двигателят най-после е проработил,
и после отиде с него и Буншичи-кун до съседния град.
Точно като нормален студент.
Той, този, който бе загубен в тъмнината, най-после намери лъч светлина.
И това не беше ти.
Малък лъч светлина.
Това беше несръчен лъч светлина,
но малко по малко, той се опитваше да възпита този лъч…
Лъч наречен приятелство.
Неразрушим лъч.
Разбирам…
Сега разбираш ли, защо скрих това от Буншичи-кун?
Не разбираш, нали?
Защото Шин не е искал да замесва и приятлите си…
в тази кървава тъмнина.
Може би най-накрая е получил тази светлина.
Може би ще успее да излезе от тъмнината.
Но…
Ти унижтожи всичко това!
Ако не беше толкова глупава, че да избиваш членовете на Катана,
може би нямаше да се наложи да предаде приятелите си!
Каква странна история.
Светлината по природа съществува съвместо с тъмнината.
Ако е толкова обкръжен от тъмнината, то това е защото сам е паднал в нея.
Нали? Света е препълнен със ветлина!
Брат ми е късметлия.
Има две прекрасни момичета, който се грижат за него.
Чул си всичко, нали?
Съжалявам.
Днес се заклех, че ще я ударя…
Но не успях.
Боли ме,
но бях победена.
Не знаех нищо.
Откакто започна да привличаш Мая-чан,
имам още една причина да се сближа с теб.
На всяка цена трябва да застана между вас
защото ако отношенията ви се развият добре,
това ще опустоши Шин-кун.
Дори не се опитах да разбера нищо…
Нито решенията им,
нито болката му.
Аз… просто…
Но на мен ми хареса.
Това беше ритъм от борещото ти се сърце.
Толкова съм жалък.
Какво правя?!
Не можеш просто да си седиш тук и да се съжаляваш, Такаянаги Митсуоми!
Добре!
Ей, ти!
Кой подяволите си ти? А?
Отговаряй ве, тъпак!
А? Катана?
Кво подяволите е това?
Хай.
Казах ти да не се заяждаме.
Тоя… е чудовище.
От тук до пристанището са 10 километра.
Нормално отнема по 20 минути, но…
Колко бързо може да караш, Митсуоми?
Ми по-бързо от теб, Шин-сан.
Поне днес.
Кажи го след като победиш, хлапе.
Митсуоми,
вярваш ли в това, че бебетата се раждат с чисто досие?
Аз мисля, че това е лъжа.
Хората се раждат във всичките си разновидности.
Например, ти имаш статуса на наследник на семейство Такайянаги,
а аз имам силата си.
Но после вече, хората не се интересуват с какво са дошли на този свят.
Ами точно това е което ни спасява!
След рева на моторите ни, имахме разговор на толкова висока скорост…
че можеше да бъде чут само от някой, който кара бързо колкото нас.
Можеш ли да продължиш с мен, Митсуоми?
Докато бях под наблюдението на семейство такаянаги,
мислех че ще има кой да ме спре преди да полудея.
Но нямаше дори една добронамерена душица, която да го направи...
не и за 8 години.
Винаги съм го целян през цялото това време.
Но ще успея да го надмина.
Ще надмина…
този човек.
Митсуоми, ако имах…
Шин-сан,
Мисля, че стана време да ви задмина.
Защо аз...
Чаках те да влезеш в това училище.
Митсуоми, искам само ти да дойдеш.
В онази вечер, най-накрая разбрах.
Когато той загуби в битката си...
Аз ще съм тозйи, който ще спусне завесата.
И точно на това се надяваше и той.
Обичай ме повече!
Люби ме!
За първи път не успях да заспя
искам да те видя.
Топлината от прегръдката ти
ще остане за дълго, дълго време.
Любовта, която започна в онзи ден,
не се е променила до сега.
В това време, бяхме заедно,
Искам пак това съкровище.
Обичай ме повече!
Люби ме
още!
Гледай само мен!
Обичай ме повече!
Люби ме
още!
Още!
Защото те обичам.
Издълбаният белег ще остане и за вбъдеще.
Той ни води към нова истина.
Следващия път в Тенджо Тенге: Решение.
Хлапе, какво виждаш там?